Klub malog fudbala Davor bio je godinama jedna od vodecih ekipa malog nogometa/fudbala u gradu Sarajevu a i sire. Misljenja smo da se o sve ono sto su postigli igraci i rukovodstvo ove ekipe zasluzuje detaljnije pisanje.
U narednom periodu, serijom priloga zelimo da se podsjetimo na ova vremena iz ugla vidjenja (ili bolje receno sjecanja) dvojice zasluznih igraca ove ekipe, rijec je o Amiru Misimovicu i Goranu Vujadinovicu.
Goranu i Amiru se zahvaljujemo na saradnji i konkretnoj pomoci, adekvatnom doprinosu za rad ovog portala. Nadamo se da ce serijal Feljtona: KMF DAVOR, GODINE TRIJUMFA privuci vasu paznju.
MOJI POČETCI IGRANJA ZA KMF DAVOR
Amir Misimović – Šifto:
U ekipu ,,Davor,, sam se pridružio poslije fis gol-a 1989 g. Več sam trebao ranije igrati za Davor, ali ekipa Odeon je tad bila prioritet. Ljudi koji su tada vodili Davor, na prvom mjestu mislim na gosp. Muhameda Porićanina i Kenana Šahinagića koji su me doveli u ekipu, bili su magnet da se dođe u več tada veliki malonogometni klub. Veliki uticaj su tada imali i sami članovi ekipe s kojim sam bio u prijateljskim odnosima, predvođeni legendarnim Fudom Švrakićem, majstorima kakvi su bili Seno Hođić, Karamehmedović, Bruno Jurić, Goran Vujadinović, Željko Dragoljević , Coco Krupalija i drugi. Ekipa Davor koja je bila jedna od najboljih u gradu se ne odbija, s tim dobivaš i na rejtingu, jer tamo je rijetko ko mogao igrati.
Goran Vujadinović:
Ja sam u Davor dosao na prijedlog Sene Hodjica koji je bio najveci poznavalac malog fudbala, ali sam prije toga vec bio odlican igrac malog fudbala a i igrao sam za ekipu Didija koja je igrala finale FIS gola 86.g i da smo se zvali tada Davor dobili bi Veronu u finalu jer sudije nebi onako bile pristrasne i bili su prevaga za Veronu tada. Dakle, Davor je do tada bio ekipa koja je uvijek lijepo igrala za oko ali za uspjeh je trebala disciplina u igri i zeljezna odbrana a Senin prijedlog da ce Davor dobiti svakog kada u ekipu doevede mene i Jurica obistinila se na kraju a menadjer u ovom slucaju bio je legendarni upravnik Kenan Sahinagic koji je bio zastitni znak Davora u svakom pogledu od organizacije nase druzine pa do simpaticnih upadica na poluvremenu utakmica. I ja i Juric Bruno dobro smo poznavali ekipu Davora, jer smo igrali i veliki fudbal a i oni su nas dobro poznavali, pa je tako krenula era Davora.
EKIPA DAVOR OSVAJA TURNIR FIS-GOL PRVI PUT
GORAN VUJADINOVIĆ:
Te, 1989 godine na Fis golu smo prvi put igrali u tom novom sastavu. Na golu Cafir, desno ja, lijevo Juric, u sredini Dragoljevic i u napadu Seno i Fudo. Taj sistem 5 plus jedan je savrseno odgovarao Seni i Fudi a pozadi je bio beton koji je tesko bilo probiti. Posle duze vremena Davor je bio ozbiljna takmicarska ekipa a ne samo ekipa za dva – tri kola. Relativno lagano smo prosli do finala a u finalu do tada strasni Odeon koji je u stvari bio veliki favorit protiv nas, jer su bili od nas trkacki jaci uz strasnog individualca Nebojsu Novakovica. Niko nam nije davao puno sanse samo je stari vuk Seno Hodjic klimao glavom i smjeskao se i pripreamo taktiku uz neke stare neizmirene racune sa Seslijom i ostalima. Fis je bio prepun a mi naspanovani do jaja krenuli kao ratnici Djedaja i prvi start Senin na Sesliji bio je za zatvora ali je u stvari bio kljucni, sok terapije za nas poslije cega smo mi igrali kao u transu odbranivsi se pet minuta bez igraca. Kako je vrjeme prolazilo mi smo bili sve sigurniji, osbodili se pritiska i sve cesce bili pred golom Radovica. Iz takve jedne akcije Fudo je postigao gol koji smo znalacki do kraja sacuvali. Eto tako je krenula era Davora a slavlje je potrajalo do dugo u noc kod onog brke sto je drzao restoran kod Amerikanca. Mislim da smo kljuc uspjeha drzali ja, Bruno i Zeljko koji smo fantasticno igrali odbranu ali prvili pravovremanu transformaciju ka golu protivnika. Posebno Dragoljevic kojeg fakticki niko nije znao, dosao je kao vrhunski igrac i posle ce se pokazati nas najbolji igrac.
Na fis golu 1989.g. ekipa Davor je osvojila prvo mjesto dobivši u finalu ekipu Odeon u kojoj sam tad igrao sa Radovićem, Golubovićem, Tošovićem, Novakovićem, Šešlijom, Hošom, Hađićem,Kenjićem,predvođeni legendarnim Sinanom. Bili smo tada jedna od najboljih ekipa na turniru, ali nismo imali sreće protiv ekipe Davora, koja je ipak zasluženo trijumfovala na jednom od najboljih organizovanih turnira do tada. Mnoštvo dobrih ekipa, velike zvijezda tadašnjeg fudbala (Bahtić, Šabanhađović, Mihajlović, Novaković i drugi),velike posjete na svim utakmicama uz dobru organizaciju na čelu sa Adnanom Muzurovićem morali su dati rezultata.
Imam osjećaj da je tada čitav grad disao za fis gol, za turnir koji se neće nikad više pojaviti na ovim prostorima.
Fis-Gol 90. Davor ponovo prvi. Tvoja sjecanja?
AMIR MISIMOVIĆ – ŠIFTO:
Na proljeće 1990.g. doživio sam tešku pvredu koljena, tako da sam morao preskoćiti fis gol 1990 koji se igrao u Skenderiji. Pitanje je bilo ko će mene zamjeniti, i zamislite rukovodstvo na čelu sa Muhamedom Porićaninom izvuće asa iz rukava, niko drugi nego majstor Mehmed Janjoš Čala, koji bio pravo osvježenje za ekipu. Pun duha, kreacije i iskustva dao je šarm ekipi, koja je predvođena sa Senom Hođićem ubjedljivo trijumfovala na turniru.
GORAN VUJADINOVIĆ:
Davor je vec tada bio institucija i magnet za gladaoce. Mislim da se Fis igrao u Velikoj Skenderiji i da smo u finalu dobili Sunce sa Cinom Janjetovicem , Krezom Milicevicem…….
Prva liga u prvoj sezoni. Igrao si za KMF Davor na kvalifikacionom turniru za odlazak na Rep. prvenstvo?
GORAN VUJADINOVIĆ:
Tu ligu 1990 godine, nakon osvojenog Fis-Gola ponovo je sa nama igrao Cala Janjos sto je bio dodatni kvalitet, jer smo sa njim izgledali mocno, respektabilno. Ipak, nismo uspjeli u namjerama da u novoformranoj ligi mi budemo prvi koji ce trijumfovati.
Kvalifakacija za Republicko prvenstvo 1990 godine ne sjecam se nesto posebno ali znam da smo igrali sa KMF OZIL i jednom ekipom iz Visokog, te da smo izgubili tijesno.
AMIR MISIMOVIĆ – ŠIFTO:
Tada sam bio na rehalibitaciji, poslije operacije ligamenata koljena.
Prva liga u prvoj sezoni. Igrao si za KMF Davor na kvalifikacionom turniru za odlazak na Rep. prvenstvo?
GORAN VUJADINOVIĆ:
Tu ligu 1990 godine, nakon osvojenog Fis-Gola ponovo je sa nama igrao Cala Janjos sto je bio dodatni kvalitet, jer smo sa njim izgledali mocno, respektabilno. Ipak, nismo uspjeli u namjerama da u novoformranoj ligi mi budemo prvi koji ce trijumfovati.
Kvalifakacija za Republicko prvenstvo 1990 godine ne sjecam se nesto posebno ali znam da smo igrali sa KMF OZIL i jednom ekipom iz Visokog, te da smo izgubili tijesno.
AMIR MISIMOVIĆ – ŠIFTO:
Tada sam bio na rehalibitaciji, poslije operacije ligamenata koljena.
Zimski kup u proljece 1991 godine. Igrao si za KMF Davor? Tvoja sjecanja na Kup? Na finalnu utakmicu protiv ekipe Krokodil?
AMIR MISIMOVIĆ – ŠIFTO:
Jos uvijek nisam igrao.
Zimska kup 1991.godine. Mi smo taj Zimski kup odigrali u velikom stilu mozda ponajbolje do tada a finale je bilo Slager protiv Krokodila, jer su to fakticki sve moja raja i Krokodil mjesto gdje smo izlazili, druzili se, cugali. Terza, Mujo, Mica Zoka, Rada… Sjecam se da su Zeku Turkovica sa tribina lozili da ide na mene da me dribla a kada je to uradio ja sam usao jako kao i uvjek i nasao se na parketu. Poslije cega je otisao na drugu stranu, i na toj utakmici desio se njihov debakl, jer je u prvi pet minuta bilo tri nula za nas na kraju cini mi se pet nula ili pet jedan. Znam samo da smo im kosti “pojeli” posle toga i da nisam dugo isao u Krokodil a zna se i zasto.
Prva liga, druga sezona, Davor prvi
AMIR MISIMOVIĆ – ŠIFTO:
1991 godina, liga malog fudbala koja se igrala ponedjeljkom u maloj dvorani Skenderiji. Liga sastavljena od deset kvalitetnih ekipa, sa novim naćinom igre 4 +1, je bila pravo osvježenje. Organizacija na nivou, vrhunske sudije i dobra posjećenost na tribinama, dala je kvalitet samoj ligi.
Ekipa Davor dobiva novog člana legendu, majstora, čovjeka s kojim je bila divota igrati, Predrag Pašić Paja. S Pajom, Čalom, Goranom, Brunom, Željkom, Cocom, Đetom, Hrvom, Sijerom, Ćaferom i Šiftom. Predvođeni Muhom, Kenanom i vjernom rajom Dačom, Bimbom, Acom, Zlajom, Enesom i drugim osvojili smo prvo mjesto bez ijednog poraza. Već odavno ekipa Davor nije znala za poraz, imali smo taj pobjednički mentalitet, koji nas je krasio niz godina.
GORAN VUJADINOVIĆ:
Goran nije odgovorio na ovo pitanje.
Republicko prvenstvo u malom fudbalu, odrzano u Sarajevu. Davor prvi.
AMIR MISIMOVIĆ – ŠIFTO:
Poslije naporne lige i osvojenog prvog mjesta slijedi prevenstvo Bosne i Hercegovine, koje se igralo u Sarajevu. Pored Mostarskih kiša, Kompreda iz Tuzle koje su važile za favorite turnira, ekipa Davor je bila pobjednik i autamatski ostvarila pravo nastupa na Državnom prvenstvu u Skoplju.
GORAN VUJADINOVIĆ:
Republicko prvenstvo u Sarajevu 1991.godine bilo je mozda najjace zadnjih desetak godina sa puno dobrih ekipa Davor, Kise , Seljak, Numero 5 Bihac, Litra vina litra kisele Bihac, pa Regina…..mi smo samo imali priblema do finala sa Seljakom i to zbog sudije Mrakica, prosli smo na penale a u finalu protiv Kisa koje su do tada sve pocistile niko nam nije davao puno sansi, sem Harisa Djinovica. On je poklopio opkladu Amira Pikadilija po dosta para bacivsi ih na nas. A u finalu smo odigrali jako jalijaski, onako kako je Seno govorio da treba stalno da igramo. Istina za nekog bezobrazno ali sta ces cilj opravdava sredstva i na kraju smo trijumfovali na iznenadjenje svih i na nasu radost a i bili smo jaci za Paju i Calu.
KMF Davor prvak Jugoslavije u Skoplju
GORAN VUJADINOVIĆ:
Na drzavno prvenstvo smo otisli sa dva pojacanja igracaka Zokom Przuljem i Mirkom Marvanom, te direktorom Harisom Djinovicem ali na put u Skoplje nije krenuo ni Paja sto je za nas bio hendikep. Na drzavno prvenstvo smo otisli sa dva pojacanja igracaka Zokom Przuljem i Mirkom Marvanom, te direktorom Harisom Djinovicem ali na put u Skoplje nije krenuo ni Paja sto je za nas bio hendikep. Odmah u prvoj utakmici protiva Premijera sok u prvom dijelu, tri suta na gol i tri gola. Da bi u nastavku preokrenuli rezultat i pobijedili a u finalu protiv Denija i Ace Kovacevica bilo je teskio ali smo dobili na penale i posle toga otisli u Sutgu Cigansko naselje da to proslavimo. Ja sam imao temparturu dva dana ali sam smogao snage i igrao.
AMIR MISIMOVIĆ – ŠIFTO:
Ekipa Davor dobiva novog člana uprave gosp.Harisa Đinovića. Sa Harisom postajemo još ozbiljnija ekipa, njegov autoritet u mnogome je doprinio da postanemo po prvi put prvaci tadašnje Yugoslavije. Na turniru smo krenuli sa pojačanjima koji su jedni od najboljih i tada če postati i reprezentativci bivše Yugoslavije. Zoran Pržulj i Mirko Marvan su ostavili veliki trag u ekipi Davor. Turnir u Skoplju je bio veoma težak i naporan, ali smo ipak uspjeli trijumfovati u finalu na penale gdje je briljirao najbolji golman turnira Ćafko KARAMEHMEDOVIĆ.
Tada su iz te ekipe za reprezentaciju nastupali Pržulj, Marvan, Dragoljević, Jurić, Vujadinović, Pašić, Janjoš i selektor Porićanin, a sve je to dokaz koliko smo kvalitetni bili na tom turniru. Poslije slavlje koje se ne zaboravlja, u režiji Harisa Đinovića.
O rukovodstvu Davora?
AMIR MISIMOVIĆ – ŠIFTO:
Za veliki trujmf ekipe nisu bili zaslužni samo igraći, več i rukovodstvo Davora, koje se brinulo o svakom koraku, svakom potezu, svakom pojedincu ekipe. Znali su pipremiti svaku utakmicu, motivisati igraće, oni su bili ključ uspjeha Davora. Davorin Popović, Muhamed Porićanin, Kenan Šahinagić, Aco Čulić, Haris Đinović su neka od imena s kojim sam surađivao.I pak moram izdvojiti jedno ime, a to je Muhamed Porićanin trener koji mi je najviše pomogao, trener koji je sve osvojio što se moglo osvojiti u malom nogometu, trener koji je još uvijek aktivan i danas.
GORAN VUJADINOVIĆ:
Rukovodstvo je bilo vrhunsko, sta znam krug ljudi oko nas se povecavao kako smo osvajali turnire i postajali respektabilna ekipa a Kenan Sahinagic je bio izvrsni za sve najveci lik iz te rukovodstvene garniture manje vise i najpopularniji covjek koga su svi voljeli. Za razliku od Muhe, koga nisu bas simpatisali zbog prepotencije i arogancije a i mene je razocarao poslije rata kada sam igrao za ekipu Agropterol iz Bijeljine 2005.godine finale kupa BiH u Skenderiji protiv Kaskade kada me je preko neke stvari pozdravio. U stvari on je samo pokazao kakav je covjek a za mene se sve zna i ko sam i sta sam i kakav sam covjek i prije rata i za vrijeme rata i ko su mi bili prijetelji i prije i poslije a brate i za njega i sto se mene tice on je za mene vazduh koji ne postoji. Poslije kada je Haris Djinovic dosao u ekipu to je stvarno bio nivo, od opreme do sponzora koje je on zavrsavao, pa i Turnir u Stutgartu pred sami rat.
O SD PBS i Komisiji za mali fudbal FS Sarajevo (kasnije Udruzenje KMF)
GORAN VUJADINOVIĆ:
Vas PBS ili ti Komisiju za mali fudbal da vas nije bilo trebalo Vas je izmisliti. Vase zasluge za razvoj malog fudbala u Sarajevu su kolosalne , pa vi ste to dovelio do savrsenstva, jer svi turniri koje ste organizovali bili su bezprijekorni i nikad nije bilo kao do tada raznih incidenata. Sve je bilo u najboljem redu. Iskrene cestitke na svemu. Pozdrav,
AMIR MISIMOVIĆ – ŠIFTO:
Šta reči o SD PBS i UKMF, o ljudima kojih bez njih ovo ništa ne bi bilo. Kao igrać nisam puno obraćao pažnju oko organizacije turnira, nama je bilo važno samo da igramo. S ove strane kad gledam, vidim koliko se truda trebalo uložiti da bi se organizovao jedan turnir, a oni su to radili niz godina bezprijekorno, sa toliko ljubavi i poštovanja prema nama samim akterima turnira. Mogu imati samo rijeći hvale za sve one koji su učestvovali u tim projektima. Na čelu sa Adnanom Muzurovićem oni su davali taj poseban štih fis golu, turniru koji je na neki naćin obilježio vrijeme dešavanja u Sarajevu.
Mislim da je ovo bilo odlicno sjecanje i koristan vremeplov u desavanja u vezi sa turnirom Fis-Gol, liga takmicenjima i uopste sa malonogometnom familijom svih istinskih zaljubljenika nase popularne igre.
Jos jednom, hvala Amire i Gorane na ucescu, na pomoci u radu portala i na svemu onome sto ste dali za mali fudbal.
Pripremio: Adnan Muzurovic
FIS-GOL TIM
Sarajevo, 24.07.2023.